MOSFILM
Krig og fred af Lev Tolstoj Del 2: Natasja Rostova
Instrueret af Sergej Bondartjuk
Manuskript: Sergej Bondartjuk og Vasilij Solovjov
Kamera: Anatolij Petritskij
Scenografi: Mikhail Bogdanov og Gennadij Mjasnikov
Komponist: Vjatjeslav Ovtjinnikov
Tonemester: Jurij Mikhajlov
Natasja Rostova: Ljudmila Saveleva Pierre Bezukhov: Sergej Bondartjuk
Andrej Bolkonskij: Vjatjeslav Tikhonov
Ilja Rostov: V. Stanitsyn Grevinde Rostova: KGolovko
Nikolaj Rostov: 0. Tabakov Petja Rostov: S. Jermilov
Sonja: I. Gubanova
Nikolaj Bolkonskij: A. Ktorov Fyrstinde Marja: A. Sjuranova
Helene: I. Skobtseva Anatol: V. Lanovoj
Wokhov: O. hitemov
Gamle Rostov: A. Borisov Anisja Fjodorovna: N. Mordjukova
Akhrosimova: E. Tjapkina Drubetskaja: K. Polovikova
bmhetskoy. E. Markseifq Spær. A. Stepanova
Kuragina: G. Kravtjenko
Aleksander 1.: V. Murganov Napoleon: V. Strzjeltjik
l juni 1807 i Tilsit -
- mødtes imperator Aleksander 1. -
- med Napoleon.
Imens fortsatte dagligdagen med al dens optagethed -
- af helbred og sygdom, arbejde og hvile -
- dens intellektuelle optagethed af videnskab, poesi musik -
- af kærlighed, venskab, jalousi og lidenskab -
- helt uanfægtet af det politiske liv -
- og af Napoleons mulige fjendskab.
Januar, februar, marts, april
Sig noget, mor. Hvorfor er De tavs?
Det går ikke, min kære.
Ikke alle vil forstå jeres venskab.
Det kan endda skade dig, at andre unge mænd ser jer sammen.
Desuden lider han helt forgæves. Han finder måske et godt parti -
- men lige nu er han dybt forvirret.
Jeg har selv oplevet noget lignende. Jeg havde en fætter
Ja, Kiril Matvejevitj. Man han er gammel!
Det har han ikke altid været.
Jeg beder Boris om at holde igen med besøgene.
- Men hvis han gerne vil? - Det fører jo ingen vegne.
Sikke noget sludder at sige.
Jeg gifter mig ikke med ham. Vi har det bare sjovt sammen.
- Så hvorfor egentlig gifte sig? - Hvad mener du?
Bare sådan. Jeg behøver ikke at blive gift
Le ikke sådan. Sengen ryster jo!
De er en rigtig grinebider ligesom mig!
Mor
Er han meget forelsket, tror De? Har De selv oplevet noget lignende?
Han er sådan en rar mand, men ikke helt efter min smag.
Han er helt smal som et standerur.
Kan De ikke se det? Helt smal, grå Og skinnende.
- Sikke noget sludder! - Kan De ikke se det? Det kan Nikolaj.
Tag nu Bezukhov. Han er mørkeblå og rød. Og firkantet.
- Ham flirter du også med. - Nej, han er frimurer. Men også rar.
Mørkeblå og rød! Kan De ikke se det?
Sover du ikke, grevinde?
Ingen kan forstå alt det, jeg rummer.
Sonja? Nej. Hun er alt for dydig.
Selv mor forstår mig ikke.
Det er utroligt, så klog jeg er Og
så charmerende hun er. Hun har det hele.
Intelligent, elegant. Hun svømmer og rider flot.
Og hendes stemme! En henrivende stemme har hun.
Nytårsaften den 31. december 1809 -
- var der bal hos en af Katarinas hofmænd.
Både diplomater og tsaren selv ville være til stede.
Natasja skulle af sted til sit første store bal.
Sløjfen sidder forkert, Sonja. Kom herhen.
- Er du klar? Klokken er ti. - Lige straks. Er De klar, mor?
Jeg skal bare lige fæstne min toque.
- Lad mig hjælpe, ellers går det galt. - Den er allerede ti.
Skynd dig, kære Mavrusja!
- Skal vi af sted eller ej? - Det skal vi. Bliv derude!
Kan det passe, at ingen kommer hen til mig?
Er der virkelig ingen, der bemærker mig?
Det kan ikke passe. De må da vide, at jeg danser godt og længes efter det -
- og at de vil nyde at danse med mig.
Yderst interessant. Det er sikkert Speranskij
De danser jo altid. Vil De ikke byde min protege, Natasja Rostova, op?
Undskyld, vi må fortsætte en anden gang.
Til et bal skal der jo danses.
Tillad mig at præsentere min datter.
Jeg har haft den fornøjelse at hilse på hende.
Må jeg byde Dem op til vals?
Hvis hun går hen til sin kusine først, så bliver hun min hustru.
Hvor er her skønt, ikke sandt?
Jo, jeg er meget tilfreds.
- Åh, det er Dem. Jeg arbejder. -Jeg ville tale med dig i går.
Jeg har aldrig oplevet noget lignende. Jeg er forelsket, min ven.
Spørg mig ikke om noget, mor.
- Er det Natasja Rostova? - Ja!
Det er en overvældende følelse.
Først nu føler jeg mig levende. Jeg kan ikke leve uden hende.
- Men hvad med hende? Jeg er ældre. - Jeg har aldrig følt sådan før.
Men jeg er også bange for ham.
Betyder det så, at det er ægte kærlighed?
- Du siger ikke noget. - Jo, jeg ville såmænd bare sige
- Sover De, mor? - Nej, jeg er også bange. Gå bare.
Jeg falder alligevel ikke i søvn. Og alt det vrøvl, jeg sidder og siger.
Den pige fortjener at blive værdsat. Hun er en sjælden fugl.
Jeg beder Dem indtrængende om ikke at vakle. Gift Dem med hende. Gør det.
De vil blive lykkelig som få. Hun elsker Dem. Det ved jeg.
- Jeg føler, at jeg må tale med nogen. - Jamen sig frem.
Hvor sært, at han kom til Skt. Petersborg lige nu.
Og at vi skulle mødes til ballet. Det er skæbnen. Alt har ledt hen til det.
Sådan har jeg ikke haft det før. Nu er verden splittet op i to.
Den ene med hende Og lykkelig. Den anden uden hende og mørk.
- Det forstår jeg skam. - Min kærlighed er lys, sådan er det.
Og jeg er lykkelig. Jeg ved, at du glæder dig på mine vegne.
Mor, jeg er så lykkelig. Jeg elsker Dem så højt.
Tre uger gik der.
Bolkonskij viste sig ikke en eneste gang hos familien Rostov.
Natasja, min kære
Måske er han syg. Han blev jo såret ved Austerlitz. Eller han arbejder.
Hold op, mor. Jeg vil ikke tænke på det.
Han er her bare ikke. Sådan er det.
Jeg vil slet ikke giftes. Jeg er jo bange for ham.
Nu er jeg rolig igen.
Hvad nytter det at tænke så meget på det? Jeg har det jo godt.
Se, det er mig. Og en fin en af slagsen.
Jeg har ikke brug for nogen.
Så charmerende Natasja er! Køn, ung, fin stemme -
- og træder aldrig på folk, hvis de ellers lader hende være i fred.
Mor, Bolkonskij er kommet!
Det er ubærligt. Den rene tortur! Hvad skal jeg gøre?
Hvem er kommet? Hvornår? Så, så, Natasja.
- De har vist ikke besøgt os før. - Nej, jeg har været hos min far.
Jeg skulle tale med ham om en vigtig sag. Jeg kom tilbage i går aftes.
Jeg må tale med Dem, grevinde.
Gå du bare, Natasja. Jeg kalder på dig.
Vær barmhjertig, Herre. Hjælp mig, Herre
Hvad, mor?
Gå ind til ham. Han har anmodet om din hånd.
Var dette fremmede menneske virkelig blevet mit ét og alt?
Var han nu det dyrebareste i hele verden for mig?
Jeg elskede Dem, fra det øjeblik jeg så Dem første gang.
- Tør jeg håbe? - Hvorfor spørge?
Hvorfor tvivle på det, man ikke kan vide?
Hvorfor tale, når ordene ikke rækker?
- Elsker De mig? - Ja, ja
Hvorfor græder De?
Jeg er så lykkelig.
Fyrst Andrejs følelser for hende var ikke de samme nu.
Noget inden i ham havde ændret sig.
Attråens poetiske charme blev afløst -
- af medlidenhed med hendes barnlige svaghed og frygt for hendes troskab.
Denne følelse var ikke så romantisk, men mere alvorlig og dyb.
Ved De, at det ikke kan ske før om et år?
Er det virkelig mig?
Skulle jeg virkelig giftes -
- med denne charmerende, venlige og kloge mand, som selv far så op til?
Kunne det passe, at livets letsindighed var forbi?
For nu er jeg voksen.
Jeg må tage ansvar for hvert eneste ord Og gerning.
Hvad var det, han sagde?
- Nej. - Undskyld, men De er så ung.
Og jeg har allerede oplevet så meget.
Jeg frygter, at De ikke kender Dem selv.
Uagtet at dette år vil blive hårdt for mig -
- så vil De lære Dem selv at kende.
Om et år gifter vi os. Men De er fri. Forlovelsen offentliggør vi ikke.
- Sæt De alligevel ikke elsker mig - Hvad er det, De siger?
Jeg har elsket Dem siden den dag, De kom til Otradnoje.
Om et år vil De kende Dem selv.
Et helt år?
Men hvorfor et år?
Kan det ikke være anderledes?
Det er jo frygteligt!
Jeg dør, inden det år er gået.
Det er frygteligt!
Nej, jeg vil gøre alt, hvad De beder om.
Jeg er så lykkelig.
Der blev ikke holdt ceremonier-
- og forlovelsen blev ikke bekendtgjort med et eneste ord.
Tag ikke af sted.
Det er jeg nødt til, Natalja.
Guderne må vide, hvad der vil ske. Måske Deres følelser
Jeg ved, at jeg ikke må sige det.
- Uanset hvad der sker - Tag ikke af sted.
Uanset hvad, så benyt Pierre, når De mangler hjælp Og råd.
Han er verdensfjern og komisk, men han har et hjerte af guld.
Tag ikke af sted
Hvad ville Pierre mon have følt, hvis han for syv år siden -
- da han vendte hjem fra udlandet havde fået at vide -
- at der ikke var nogen grund til afsøge eller planlægge noget-
- og at hans liv for altid var forudbestemt.
Han ville sige til sig selv, at hans liv lige nu kun var midlertidigt.
Men han tænkte også på, hvor mange der havde påbegyndt sådan et liv -
- med tænder og hår i behold -
- og afsluttet det uden en eneste tand eller här.
Hvorfor? Hvorfor dog?
Hvad var det dog for en verden?
Pierre havde hørt om soldater i krig -
- der for at slå tiden ihjel i de rolige stunder-
- praktiserede alverdens tidsfordriv for at overvinde deres frygt.
For Pierre var alle mennesker sådanne soldater -
- der søgte at flygte fra livet:
Nogle med ærgerrighed, andre med kortspil, med lovarbejde -
- med kvinder, med legetøj-
- med politik, med jagt: med vin eller med statslige affæren
Intet er trivielt, intet er vigtigt.
Det gælder kun om at redde sig fra livet. ikke at se det i øjnene.
Dette frygtelige liv.
Han sagde til sig selv: "Pyt med det. jeg skal nok finde ud af det.
jeg finder ud af det. Senere. ”
Men dette 'senere' kom aldrig.
Godmorgen, onkel.
Jeg vidste, at I ikke kunne modstå fristelsen.
Jeg hører, at Ilagin-familien også er på jagt.
De snupper byttet for næsen af jer.
Skal vi sende hundene af sted?
Godmorgen, onkel. Vi er også med!
Godmorgen. Pas på, I ikke tramper hundene ned.
Vi skal nok sørge for ikke at være i vejen.
Godt. Bare pas på, at De ikke falder af hesten, grevinde!
- Hvor er Natalja Ilinisjna? - Hun red af sted med Pjotr Ilitj.
Hun er en rigtig dame, Og hun elskerjagt.
Jeg kan se, at du er overrasket. Hun rider lige så godt som en mand.
Ja, så dristigt og let.
Hvis du skræmmer ulven væk, skal du få af Danila.
Jeg er ikke født i går.
De har fået færten af dem nu.
De jagter dem.
Stop!
Pas på!
Lad ulven være! Og I kalder jer jægere!
Kære Gud. Tag nu Og hjælp mig.
Jeg ved, at det er syndigt at bede om det -
- men lad ulven gå i min retning.
Om bare jeg én gang i livet får den gamle ulv at se!
Tilbage eller fremad?
Det kan være lige meget. Fremad!
Sikke en stærk én!
Og sikke en gammel én.
Dét er den.
Og du er vist lidt gnaven.
Jeg sværger på, at jeg aldrig har set noget så fint som den unge grevinde.
Hun var på hesten hele dagen som en mand og er stadig helt frisk.
Tag noget at spise, grevinde.
Vågn op, Petja.
Vågn så op!
Prøv det her, Petja. Det er bare så lækkert!
Ser du, det er sådan, jeg lever mit gamle liv.
En dag kommer døden, og jeg vil ikke efterlade mig noget.
Så er det slut med at synde.
Åbn døren. Hvorfor lukkede du den?
Det er Mitka, min kusk.
Jeg købte ham en god balalajka.
Han spiller godt. Rigtig fint.
Fint? Nej, det er jo fantastisk!
Spil lidt mere. Lidt mere!
Kan De lide det, grevinde?
Han spiller dejligt.
Han spiller det ikke rigtigt der. Han skal stryge strengene lettere.
Kan De også spille?
Er der strenge på min guitar, Anisja?
Jeg har ikke rørt den i månedsvis.
Det lød vidunderligt, onkel!
Mere, mere!
Kom nu, onkel!
Så er det din tur, niece.
Hvor, hvordan og hvornår havde denne unge grevinde -
- der var skolet af en fransk guvernante -
- suget den russiske ånd til sig? Hvor havde hun lært disse numre?
For de var helt uforlignelige -
- og ganske umiskendeligt russiske.
Hun indfriede onklens forventninger. Hvorfra kendte hun Anisjas sjæl-
- og Anisjas mors og fars sjæl-
- og alle russeres sjæl?
Altså, lille grevinde
Sikke en pige!
Vi må finde en god mand til dig, siger jeg.
Han er allerede fundet.
Og hvilken mand
Hvad betød Nikolajs smil, da han sagde det?
Troede han, at Andrej ikke ville acceptere vores venskab?
At han ikke ville forstå det?
Men det ville han da.
Gad vide hvor han er lige nu. Jeg må ikke tænke på det!
Aftenen kommer
med nyfalden sne.
Vejen til den vide verden
er ude af syne.
Den unge mand
er knuget af sorg.
- Hvad tænker du på lige nu? - Mig? Vent lidt
Jeg tænkte på, at vi kørte hjemad, som vi gør lige nu.
Men at vi så havnede gud ved hvor.
At vi pludselig nærmede os et fortryllet rige.
Og så tænkte jeg
Nej, ingenting.
Jeg ved, at du tænkte på ham.
Nej
Jeg tænker igen og igen på, hvor fin Anisja så ud.
Så fin
Jeg ved, at jeg aldrig bliver så lykkelig og rolig som nu.
Sikke noget sludder.
Hvor er min Natasja vidunderlig.
Jeg vil aldrig få en ven som hende igen.
Hvorfor skulle hun gifte sig?
Så kunne vi altid køre rundt sammen.
Hvor skøn Nikolaj er.
Hvis bare han snart kom! Jeg frygter, at det aldrig sker.
Det værste er, at jeg bliver ældre.
Jeg går hen og mister min charme.
Måske kommer han i dag, om et øjeblik.
Måske kom han i går, Og jeg har glemt det.
Hvad skal jeg stille op med dem?
Gå venligst ud og
Hvor skal jeg sende ham hen?
Gå venligst ud Og få fat i en hane.
Hvilket afkom får jeg mon?
MYG'
Græshopper Og guldsmede.
Åh gud, det er et og det samme.
Hvor skal jeg gå hen? Hvad skal jeg stille op?
Øen Ma-da-gas-kar.
Madagaskar.
Føler du det nogensinde -
- som om der ikke længere er noget i vente -
- som om alt godt er i fortiden?
Og gør det dig ikke trist til mode?
Jo, det kan du tro.
Sådan havde jeg det også, da alt var godt.
Jeg var tung om hjertet og ønskede at dø.
Engang i regimentet blev jeg hjemme fra et selskab -
- og da jeg hørte musikken, blev jeg så frygtelig trist.
Ja, det kender jeg godt.
Det oplevede jeg også, da jeg var barn.
Jeg blev straffet for at stjæle blommer.
Alle dansede, og jeg sad ovenpå og græd.
Det glemmer jeg aldrig.
Jeg var så trist og havde ondt både af mig selv og alle andre.
Og jeg havde faktisk ikke stjålet dem. Husker du det?
Ja, jeg gør. Jeg ville trøste dig, men var for genert.
Vi var nogle sjove nogle dengang.
Jeg havde et stykke legetøj -
- som jeg ville give dig.
- Husker du noget af det, Sonja? - Ja, noget af det.
Det virker så mærkeligt nu. Som om det var en drøm.
Det elsker jeg.
Husker du, at far stod i sin blå frakke -
- og skød med gevær på verandaen?
Skete det virkelig? Hvor var det sjovt.
Frøken Så er hanen hentet.
Jeg skal ikke bruge den alligevel.
Ved du hvad? Jeg tror -
- at når man bliver ved med at mindes fortiden -
- så husker man til sidst ting, der skete, før man blev født.
Det kaldes sjælevandring.
Egypterne troede på, at vores sjæl vandrer fra dyr og tilbage til dyr.
Jeg tror ikke på, at vi har været i dyr.
Jeg er sikker på, at vi har været engle et sted derude -
- og at vi har været her før.
Hvis vi var engle, hvorfor er vi så faldet ned? Det kan ikke passe.
Nej, vi er ikke faldet ned. Hvem siger det?
Hvorfor ved jeg, hvad jeg var før?
Sjælen er udødelig.
Hvis jeg har evigt liv -
- må jeg have levet før. I en hel evighed.
Det er svært at forestille sig evigheden.
Hvorfor dog det?
Der er nu, i dag, og der vil være i morgen.
Og der var i går, i forgårs og dagen før det altid.
Der er pantomime!
Har du set ham?
Ja jeg så ham.
Står han op eller ligger ned?
Først så jeg ikke noget, men så så jeg, at han lå ned.
- Var han syg? - Nej, han vendte sig glad mod mig.
- Og så? - Det så jeg ikke. Noget blåt og rødt.
Hvornår vender han tilbage? Hvornår skal jeg se ham igen?
Åh, hvor jeg dog frygter for ham og mig selv.
Og for alting!
Andrej vil have, at jeg forkorter perioden med tre måneder.
Skriv, at han kan vente, til jeg er død.
Det varer ikke længe. Snart er han fri.
Gift dig, min søn. Ind i en god familie.
Kloge folk, måske? Eller rige?
Lille Nikolaj får sig en rar stedmor.
Han kan gifte sig i morgen, hvis han vil.
Så tager jeg din veninde, så han også får sig en stedmor.
Der skal ikke flere kvinder i det her hus.
Måske vil du også bo med ham?
Så gå da! Gå!
Grevens ting skal derhen. Frøkenens til venstre.
Du bliver smukkere for hver dag.
Så kold du er!
Min hustru er syg, og huset er ikke varmet op, så her er vi.
På høje tid. Jeg er glad for, at I er kommet.
Gamle Bolkonskij er i Moskva. Hans søn kommer. Ham skal du møde.
Fyrsten tager ikke imod.
Men fyrstinden vil gerne se Dem.
Sådan, fyrstinde. Jeg har taget min lille sangfugl med.
Jeg er glad for, at I møder hinanden.
Jeg har villet møde Dem i meget lang tid.
Jeg er ked af, at Deres far ikke har det godt.
Tillad mig at overlade Natasja til Dem for en stund.
Så kører jeg hen til Anna Semjonovna.
Og så kommer jeg tilbage hertil.
Tag Dem nu god tid, greve.
Kære Natalie. Jeg er så glad for -
- at min bror har fundet lykken.
Det bør vi vist ikke tale om nu, fyrstinde.
Åh, lille frøken!
Grevinde Rostova, hvis jeg ikke tager fejl?
De må virkelig have mig undskyldt.
Jeg vidste ikke, at De havde beæret os med Deres besøg.
Og tænk et antræk, man møder op i.
Tilgiv mig, jeg vidste det ikke.
Om forladelse.
Hvad angår hans far og søster mig?
Jeg elsker jo kun ham. Ham alene.
Det er bedst ikke at tænke på ham, men bare glemme ham foreløbig.
Se Anna Mikhajlovna. Sikke en hovedbeklædning.
Der er Kuragin. Julie og Boris.
De skulle være forlovet nu.
Drubetskoj havde friet.
Har De været her længe, grevinde? Jeg er her i officielt ærinde -
- og jeg har mine piger med. De siger, Semjonova spiller fantastisk.
Der er Kuragin.
Og guderne, som har gjort sig middelmådige og grusomme...
Som har forført...
Du skal i dine tanker huske fortiden.
Det er ikke nok at have flygtet fra dig...
hvis dit blik for en stund falder på mig.
Vidunderligt.
Mademoiselle Georges gør sit land ære.
Jeg har aldrig hørt noget lignende. Det er prægtigt.
Jeg kan ikke besøge Dem. Skal jeg aldrig se Dem igen?
Jeg er vildt forelsket i Dem.
Skal jeg virkelig aldrig
Natalie!
Et ord
Bare ét ord. For guds skyld, Natalie.
Bare ét ord.
Frøken. En mand bad mig om at give dette videre til Dem.
“Siden i går aftes har min skæbne været forseglet:
At være elsket af Dem eller dø.
Der er ingen anden vej."
Lad det hellere ligge. Der er stadig tid.
Fjols! Lad være med at vrøvle.
Hvis bare du vidste Fanden må vide, hvad det er!
Det er en alvorlig sag, du har for.
Lad være med at skose mig!
Jeg hjælper dig, men er nødt til at fortælle dig sandheden.
Det er en farlig sag, og det er også dumt.
Du skal nok få hende på krogen, men sagen ender jo ikke dér.
De opdager, at du er gift og får dig dømt.
Sludder! Har jeg ikke forklaret dig det?
Hvis dette ægteskab er ugyldigt, står jeg ikke til ansvar.
Men hvis det er, vil ingen i udlandet opdage det.
- Men lad det alligevel ligge. - Fanden tage dig!
Det er djævelskab!
Mærk hvordan det slår! De små fødder!
- De øjne! En gudinde! - Og hvad så, når pengene er brugt?
Hvad der så sker?
Det ved jeg ikke. Men hold nu op!
Jeg kan ikke skjule det længere, Sonja.
Vi elsker hinanden.
Det, han skriver Sonja
' Og fyrst Andrej? ' Jeg er så lykkelig.
- Du ved ikke, hvad kærlighed er. - Er det virkelig forbi?
- Afviser du fyrst Andrej? - Du forstår ikke. Hør her
Det tillader jeg ikke. Jeg siger det!
Hvis du gør, bliver vi uvenner. Ønsker du virkelig det?
Ingen har ret til at blande sig.
Hvorfor det hemmelighedskræmmeri? Hvorfor frier han ikke åbent til dig?
- Fyrst Andrej gav dig total frihed. - Du må ikke tvivle på ham!
- Hvad hvis han er uærlig? - Jeg kan ikke leve uden ham!
Jeg forstår dig ikke. Tænk på din far. Tænk på Nikolaj.
Jeg vil ikke have andre end ham. Forstå dog, at jeg elsker ham!
Gå din vej, Sonja! Du kan jo se, hvordan du får mig til at lide!
Nå, min ungdoms venner.
Hvor mon vi ses igen? Jeg rejser bort.
Farvel, mine venner. Skål!
Af sted!
Hvor er pelsen henne?
Bed Matrjona om at finde den sorte pels.
Hun farer bare af sted uden overtøj.
Kommer du for sent, bliver der tårer.
Hun vil fryse og gå tilbage igen.
Giv hende pelsen på og før hende ud til slæden.
Fjols! Jeg sagde den sorte!
Den sorte pels!
Her, jeg kan undvære den. Tag den.
Sådan skal det gøres!
Af sted!
Hun kommer direkte ud.
- Frøkenen ønsker at se Dem. - Hvem er du?
Kuragin! Kom tilbage! Vi er blevet snydt!
Lad mig komme ind til hende!
Din skamløse tøjte!
Du er sandelig en køn én!
Stævnemøder med elskere her i mit hus!
Hør efter, når jeg taler til dig!
Du har bragt skændsel over dig selv.
Jeg har ondt af din far, så jeg tier om det.
Nok slap han væk, men jeg finder ham!
Hører du?
Lad mig være! Og hvad så? Jeg skal dø.
Natalie! Natalja
Jeg ønsker dig jo det bedste.
Så, så Lig stille. Jeg rører dig ikke.
Hvad skal jeg sige til din far i morgen?
Han finder ud af det. Og din bror og forlovede.
- Jeg har afvist min forlovede. - Man vil han bare lade det ligge?
Jeg kender din far.
Han vil udfordre ham til duel!
Lad mig være! Hvorfor blander du dig? Hvem har bedt dig om det?
Tror du ikke, de havde opdaget det, hvis han havde taget dig med?
Han er en slyngel! En sjover!
Han er bedre end nogen af jer!
Åh gud, hvad sker der?
Hvorfor gjorde du det, Sonja?
Gå ud! i hader mig jo alle sammen!
De er en slyngel! En bandit!
Hvad skulle forhindre mig i at smadre Deres hjerneskal!
- Svor De at gifte Dem med hende? - Jeg svor ingenting.
- Jeg er jo gift, som du ved. - Har De nogen af hendes breve?
Tag det roligt, jeg gør ikke noget.
For det første brevene.
For det andet forlader De Moskva i morgen.
For det tredje må De aldrig sige et eneste ord om det-
- der er sket mellem Dem Og fyrstinden.
Selvom jeg ved, at jeg ikke kan forhindre Dem i det.
Men hvis De har blot den mindste flig af samvittighed
så mor Dem hellere med kvinder som min hustru.
De ved i forvejen, hvad De ønsker.
De er væbnet mod Dem med deres eget fordærv.
Men at love en uskyldig pige at gifte sig med hende
At narre hende. Stjæle hende.
Det er lige så nedrigt som at slå en gamling eller et barn.
Det ved jeg ikke noget om -
- og det ønsker jeg heller ikke at vide.
Men De har kaldt mig de mest nedrige ting.
Som en hædersmand kan jeg ikke tillade det.
Heller ikke selvom det blev sagt i fortrolighed.
Er det oprejsning, De ønsker?
De kunne i det mindste tage ordene i Dem, hvis jeg skal gøre, som De siger.
Jeg tager det i mig.
- Og beder Dem endda om at tilgive mig.
Og hvis De mangler penge til Deres rejse
Åh, hjerteløse kryb!
Giv venligst grevinden breve og portræt tilbage ved lejlighed.
- Hun er meget syg. - Er hun her stadig? Og Kuragin?
Han er for længst rejst.
- Hun har nærmest ligget for døden. - Det beklager jeg.
Så hr. Kuragin har ikke anmodet om hendes hånd?
Han kunne ikke, for han er allerede gift.
Hvor er han nu, om jeg må spørge?
- Han er taget til Skt. Petersborg. - Nå, det er heller ikke vigtigt.
Sig til grevinden, at hun var og er helt fri -
- og at jeg ønsker hende alt vel.
Kan De huske vores diskussion i Skt. Petersborg?
Jeg sagde, at man bør tilgive en falden kvinde.
Men jeg sagde ikke, at jeg kunne. Og det kan jeg ikke.
- Det er da ikke det samme - Skal jeg bede om hendes hånd igen?
Men jeg kan ikke gå i den herres fodspor.
Hvis du vil være min ven, så tal aldrig mere om det her
Nå, men farvel. Giver du hende tingene?
Greve
Fyrst Bolkonskij var Deres ven. Det er han stadig.
Han sagde engang, at jeg kunne tale med Dem.
Nu er han her.
Bed ham om
at tilgive mig.
- Det skal jeg gøre. - Jeg ved godt, at det hele er forbi.
Jeg martres af den uret, jeg har begået.
Sig, at jeg bønfalder ham om at tilgive mig for alting.
Det skal jeg gøre.
Det vil jeg bestemt gøre.
Jeg vil gerne vide én ting.
Jeg vil gerne vide
Elskede De virkelig -
- dette gemene menneske?
Det må De ikke kalde ham!
Og jeg ved ikke, om jeg elskede ham.
Lad os ikke tale mere om det, min kære.
Jeg fortæller ham det hele, og jeg beder Dem -
- om at lade mig være Deres ven.
Hvis De ønsker hjælp eller råd -
- eller bare ønsker at lette Deres hjerte for nogen -
- ikke nu, men når De kan tænke klart -
- så tænk på mig.
Jeg ville være lykkelig, om jeg kunne
Tal ikke sådan til mig. Det fortjener jeg ikke!
Nej, nej! De har hele livet foran Dem!
Har jeg?
Nej, det hele er tabt.
Tabt?
Hvis jeg ikke var den, jeg er -
- men den smukkeste, klogeste og bedste mand i verden -
- og tilmed fri -
- så ville jeg straks falde på knæ og anmode om Deres hånd -
- og Deres kærlighed.
Det føltes for Pierre, som om dette stjerneskud -
- var et symbol på det, der foregik -
- i hans egen sjæl, der forekom mere blød og mere opløftet.
I juni 1812 overskred vesteuropas soldater den russiske grænse
og krigen brød ud.
Det vil sige, en kamp brød ud mod den menneskelige fornuft
og i modsætning til den menneskelige natur.
Slut på anden del.
oversat og korrigeret af schalke03 in denmark fra dvd version